Pe 15 iunie 2013, „S1mo” câștiga primul ei titlu WTA, la Nürnberg. Au trecut șapte ani incredibili pentru ea. Ani în care a avut o misiune clară. Să spulbere rând pe rând toate prejudecățile și etichetele care i-au fost puse în startul carierei. Și a reușit! FANATIK a realizat o analiză completă a transformării Simonei Halep în aceşti 7 ani.
Pentru mulți dintre noi, transformarea Simonei Halep nu a fost deloc una spectaculoasă. Încă de atunci, din 2013, se putea vedea că avem în față o campioană în devenire. Doar datorită contestatarilor ei este acest drum cu adevărat special. Între 2013 și 2020, Simona Halep și-a întors criticii pe toate fețele și i-a secat de toate cârcotelile posibile. Toate doar pentru a continua să nege evidența. Simona Halep e mare! Uriașă pentru sportul mondial, un adevărat gigant în România.
Au fost șapte ani în care s-a trecut de la „Nu va fi niciodată pe primul loc WTA” la „Nu o să o bată niciodată pe Serena Williams”, de la „Nu o să o bată niciodată pe Maria Șarapova” la „Nu o să câștige niciodată un turneu de Grand Slam”, de la „E doar noroc, nu va rezista în top” la „Mie oricum nu prea îmi plăcea tenisul, intru pe net doar ca să citesc de Gigi Becali”.
Șapte ani în care Simona Halep a fost întâi prea fragilă fizic și apoi prea musculoasă, întâi prea fricoasă, apoi prea tupeistă. A fost prea mică pentru acest sport, doar din frica unora de a înțelege cât este de mare. Încetați! Simona Halep este un cadou pe care sportul românesc l-a primit într-un moment în care își pierdea speranțele că mai poate avea idolii de altă dată. FANATIK face o analiză „PE BUNE” a modului în care s-a schimbat Simona Halep în cei șapte ani care au trecut de la primul titlu WTA pe care îl obținea, în 2013, la Nürnberg.
Progresul Simonei Halep a venit și datorită abilității ei de a se înconjura de oameni pricepuți. Este exigentă, uneori chiar dificilă, dar a știut cum să îi facă pe oamenii de valoare din jurul ei să o ierte atunci când a mai sărit calul. Darren Cahill este omul care a contribuit la absolut toate capitolele în dezvoltarea Simonei: tactic, mental, tehnic, fizic și chiar a modului în care este percepută românca de public. Așa că, în rândurile care urmează, numele lui Darren Cahill va apărea foarte des.
Din punct de vedere tactic, evoluția Simonei este legată aproape exclusiv de Cahill. Poate și pentru că doar pe el l-a ascultat cu adevărat. Australianul a învățat-o pe româncă modul în care poate conduce punctele și în care poate transforma presupuse defecte în calități.
„Adrian Marcu a fost cu mine din luna martie, dar în spatele meu, nu cu mine. Am avut mereu doar sparring-ul cu mine (n.r. Andrei Mlendea). În New Haven am început să lucrez în mod oficial cu Adrian Marcu” – Simona Halep în august 2013
În iunie 2013, când se impunea la Nürnberg, Simona Halep era antrenată de Andrei Mlendea, un apropiat al ei încă din vremea junioratului. Cu doar câteva săptămâni înainte, Simona se despărțise, nu în cele mai bune condiții, de antrenorul Firicel Tomai. Iar peste alte câteva săptămâni, până la finalul lui 2013, Simona avea să fie pregătită de Adrian Marcu. E clar că Halep nu găsea în acea perioadă un antrenor alături de care să simtă că rezonează. Totuși, trebuie spus că fiecare a adus un plus în evoluția Simonei Halep.
Wim Fisette, în 2014, a fost primul antrenor de renume mondial al Simonei Halep. Dar belgianul nu a reușit să intre la inima sportivei noastre, motiv pentru care nu i-a putut controla nici loviturile.
Chimia dintre Halep și Cahill a făcut minuni în transformarea Simonei Halep. Românca are acum încredere în tactica impusă de antrenor și o pune în aplicare cu sfințenie. Tactic, Darren Cahill a învățat-o pe Simona Halep să lungească punctele, să își macine adversarele. Să le aducă în acel punct în care forța lor superioară și alonja acestora sunt insuficiente pentru a face față deplasării în teren incredibile pe care o are românca.
Dacă Simona știe să stea în teren, asta a învățat-o Darren. Este mereu acolo chiar și când adversarele ei simt că tocmai au lovit un winner.
Un alt lucru pe care l-a perfecționat Simona, din punct de vedere tactic, este tranziția de la atac la apărare. În 2013, românca avea tendința să lovească decisiv atunci când se simțea încolțită. I se părea singura scăpare. Și greșea. Acum face exact opusul. „Înmoaie” mingile, încearcă să iasă treptat din strânsoare. Doar când simte că adversara ei slăbește ritmul în punct, abia atunci trece la atac. Și nu mai greșește.
„Eu am avut o relație foarte bună cât timp am colaborat cu ea și cu Simona, iar pentru a confirma acest aspect trebuie să vă uitați la rezultat și nu cred că mi se poate reproșa ceva. O colaborare bună se reflectă întotdeauna în rezultate” – Adrian Marcu în 2014
În 2019, Alizé Cornet încerca să contureze jucătoarea perfectă: „Aș lua pregătirea fizică și rezistența Simonei Halep. Aș lua serviciu Serenei Williams, asta cu siguranță, și forța pe care o pune în lovitură, este impresionant. Lovitura de dreapta ar fi a lui Ashleigh Barty….”.
Dar cum a ajuns o jucătoare pe care adversarele o dominau fizic în 2013 să fie considerată cea mai tare la acest capitol? Asta e simplu. Muncă, muncă și iar muncă. Simona Halep are și defecte, dar nimic nu i se poate reproșa din punct de vedere al ambiției și al sacrificiului pe care îl face pentru a fi în top. Toate jucătoarele muncesc mult, dar Simona Halep a muncit mai mult decât toate. În plus, Simona a învățat să ducă jocul spre calitățile ei fizice, nu ale adversarelor. În 2013 avea mari probleme cu jucătoarele de forță. Asta pentru că în multe meciuri cădea în pasivitate și pur și simplu stătea să le admire loviturile. A învățat între timp că ea nu poate să lovească la fel de tare ca ele, dar poate să alerge! Mai mult și mai repede ca ele. Apoi a învățat să își alerge adversarele până le epuizează şi exasperează.
„Simona este foarte puternică și incredibil de determinată să ajungă pe cele mai înalte culmi ale acestui sport. A făcut tot ce i-a stat în putință pentru a realiza asta. Este mai matură, este capabilă să facă față provocărilor și presiunii. Se exprimă mult mai bine acum pe teren” – Darren Cahill în 2020
Progresele faţă de 2013 se văd şi din punct de vedere tehnic. Reverul în lung de linie a rămas aceeaşi armă de top, în schimb au fost îmbunătăţite două aspecte importante în jocul ei.
Serviciul, în primul rând. Cine ar fi crezut în 2013 că Simona Halep va ajunge să câştige meciuri datorită serviciului? Sigur, nici acum nu se întâmplă asta prea des. E clar că nu acesta este punctul ei forte. Dar acum se întâmplă tot mai rar ca Simona să piardă meciuri exclusiv din cauza serviciului. Ceea ce era destul de valabil în acea vreme, în special când întâlnea jucătoare de top.
Un alt aspect tehnic la care Simona Halep a progresat este cel al scurtelor. Execuţii pe care în trecut le rata aproape tot timpul au devenit acum arme prin care poate să rupă ritmul şi să varieze jocul.
„Am avut o perioadă grea la începutul anului, când eram fără antrenor şi nu aveam ce face, trebuia să mă descurc singură” – Simona Halep în 2013
Este poate aspectul la care Darren Cahill a avut cele mai mari bătăi de cap. Cu un comportament fluctuant, care trece uşor de la o stare la alta, Simona Halep este foarte greu de anticipat din punct de vedere mental. Şi la fel de greu de antrenat. Încă mai poate să piardă meciuri din cauza psihicului, la fel cum, pe de altă parte, multe jucătoare recunosc că sunt dominate de Halep la nivel mental. Este un capitol la care Cahill a muncit mult, dar probabil că progresele cele mai importante au venit datorită marilor victorii. De altfel, chiar Simona Halep şi-a împărţit cariera în două etape clare. Înainte şi după câştigarea primului titlu de Grand Slam.
De-a lungul carierei, Simona a fost supusă la multe lovituri grele din punct de vedere mental. Au fost acele finale de Grand Slam pierdute. Primele 3 disputate, toate cu mult dramatism. Au mai fost şi acele serii de eşecuri la marile nume, Serena Williams şi Maria Şarapova.
Dar Simona a strâns din dinţi şi a continuat să lupte. Până când s-a transformat într-o învingătoare. Acum este o jucătoare mai liniştită, mai încrezătoare, iar dovada vine din numeroasele meciuri în care a întors rezultatul într-un mod neverosimil.
S-au schimbat multe în jocul Simonei Halep, dar şi mai multe s-au schimbat în afara terenului. Şi la modul în care este percepută. Simona Halep este acum o vedetă de talie mondială, iubită în lumea întreagă. Chiar şi în România, unde, culmea, a avut cei mai mulţi contestatari.
În 2013, înainte de succesul de la Nürnberg, Simona Halep reuşise să strângă puţin peste un milion de dolari. Mai exact, în 4 ani de carieră profesionistă, câștigase 1.056.997 dolari. Trofeul obţinut în Germania i-a adus un cec de doar… 40.000 de dolari. Sezonul 2013 a fost unul excelent, nu doar din punct de vedere sportiv.
La finalul anului 2013, Simona Halep încasase 1.222.446 dolari şi ocupa locul 18 în clasamentul câştigurilor. Şapte ani mai târziu, românca a făcut o adevărată avere din tenis, cu 36.550.271 de dolari câştigaţi din turnee. Cu care a ajuns pe locul 4 în clasamentul din toate timpurile la venituri, după surorile Williams și Maria Șarapova.
Pe 15 iunie se împlinesc 7 ani de la primul turneu WTA câştigat de Simona Halep, 6-3, 6-3 cu Andrea Petkovic, la Nürnberg. Ce a urmat este cel mai frumos basm din tenisul românesc
Nürnberg este oraşul care cu siguranţă îi aduce amintiri plăcute Simonei Halep. Pe 15 iunie 2013, în Germania, campioana noastră ridica deasupra capului primul trofeu câştigat în circuitul WTA. Mai jucase trei finale în trecut, dar de fiecare pierduse în două seturi. Acum, soarta s-a schimbat şi Simo a spulberat-o pe Andrea Petkovic, favorita publicului din Nürnberg. Doar era „de-a lor”, cetățeancă germană, chiar dacă de naționalitate sârbă, născută la Tuzla, oraș din Bosnia și Herzegovina…
Până la Nürnberg 2013, Simona Halep a trebuit să treacă prin dezamăgirea finalelor pierdute. Campioană la juniori la Roland Garros 2008, românca a pierdut prima finală în 2010, la Rabat Open. Un an mai târziu, Simona era din nou învinsă în Maroc.
În 2012, o nouă dezamăgire… De data aceasta în finala turneului de la Bruxelles, din categoria Premier pe atunci. Agnieszka Radwanska o învingea în finală după un prim set disputat, 7-5, şi un al doilea în care nu i-a dat nicio şansă şi a spulberat-o cu 6-0. Totul a fost uitat după săptămâna de vis din iunie 2013, când Nürnberg a învăţat limba română.
La Nürnberg Open 2013, Simona a fost cap de serie numărul 7. Numărul 7, acum 7 ani, Halep 007… Ocupa locul 58 WTA şi visa la primul succes, mai ales că turneul german se juca pe suprafaţa ei preferată, zgura. Până în semifinale, a zburdat pe teren, iar adversarele nu puteau să facă altceva decât să asiste la o prestaţie de excepţie.
În turul 1, a învins-o pe Grace Min cu 6-0, 7-5. A urmat succesul convingător, 6-2, 6-1, în faţa ibericei Estrella Cabeza Candela. Sferturile de finală au fost trecute după o nouă victorie rapidă, de această dată în faţa Galinei Voskoboeva, cu 6-4, 6-1.
În semifinale i-a ieșit în cale un nume greu din tenisul feminin: Lucie Safarova, cap de serie numărul 5. Primul set a fost unul la îndemâna Simonei, care se impunea cu 6-3. A urmat un adevărat dezastru în al doilea set, când a cedat fără drept de apel, 0-6, iar cehoaica pornea cu prima şansă la calificarea în finală, având un moral de excepţie. Decisivul a fost fără istoric: Simona a câştigat clar, cu 6-2 şi a intrat în a patra sa finală.
În a doua semifinală, Andrea Petkovic, susţinută de publicul de la Nürnberg, a învins-o clar pe Jelena Jankovic, cap de serie numărul 1. Deţinătoare a unui wild card, nemţoaica-sârboaică era văzută favorită în finala cu românca Simona Halep, însă „a noastră” a fost invincibilă pe 15 iunie 2013.
Simo a condus ostilităţile pe durata întregului meci şi nu i-a dat nicio şansă adversarei. Sigură pe propriul serviciu, cu decizii inspirate, s-a distrat în finala de la Nürnberg, pe care a câştigat-o cu 6-3, 6-3. La finalul meciului, Andrea Petkovic era impresionată de prestaţia Simonei: „A jucat aproape perfect, mai ales după ce și-a găsit ritmul la mijlocul setului întâi. Am un mare respect pentru felul în care a jucat împotriva mea. A meritat din plin victoria”. Fără (alte) cuvinte.
După succesul obţinut la Nürnberg, Simona Halep a început ascensiunea în clasamentul WTA. La o săptămână de la succesul din Germania, devenea campioană la turneul de la ‘s-Hertogenbosch. Urma, pe 14 iulie, al treilea titlu WTA, de această dată la Budapesta. Succesul o propulsa pe locul 23 în lume. Pe 25 august, obţinea al patrulea trofeu, la New Haven şi intra în premieră în Top 20 WTA. Finalul sezonului 2013 a fost unul în forţă, cu trofee câştigate la Moscova şi la Sofia. Cu 6 turnee câştigate, record personal neegalat (încă?) Simona Halep termina anul pe locul 11. Urcase numa’ 47 de „trepte” WTA…
„Este o victorie frumoasă pentru mine şi acesta este un turneu frumos. Nu voi uita niciodată asta. Este un sentiment incredibil, de fericire incredibilă să câştig primul meu titlu WTA” – Simona Halep