Torţionarul Alexandru Vişinescu ar putea fi cercetat şi urmărit penal pentru omor deosebit de grav, chiar dacă faptele s-au petrecut în urmă cu aproape 50 de ani. Şi asta pentru că există un precedent: Curtea Supremă a decis în 2009 că procurorii militari trebuie să înceapă urmărirea penală faţă de Mişu Dulgheru, şeful Direcţiei a V-a de Anchete a Securităţii, în baza unei sesizări penale în care este acuzat că torturile aplicate în cadrul unei anchete din 1948 au dus la moartea lui Alcibiade Diamandi.
Curtea Supremă a decis că pentru presupusa crimă comisă în 1948 fostul şef al anchetelor Securităţii încă poate fi tras la răspundere. Judecătorii au explicat că prescripţia nu s-a împlinit deoarece în perioada comunistă foştii angajaţi ai Ministerului de Interne nu puteau fi anchetaţi şi traşi la răspundere pentru activitatea de torţionari. Curtea Supremă a hotărât că prescripţia în acest caz curge începând cu anul 1992. La fel ca în cazul torţionarului Vişinescu, şi Mişu Dulgheru a fost acuzat de omor deosebit de grav. Dosarul lui Vişinescu a fost preluat de Parchetul General.
Cazul Diamandi: mort după trei ani de anchete
În aprilie 1948 Alcibiade Diamandi a fost arestat de Securitate sub învinuirea de „uneltire contra siguranţei statului”. După trei luni de anchete, Alcibiade Diamandi a decedat în condiţii suspecte. Oficial, cauza morţii a fost infarctul miocardic, nefiind însă efectuată o autopsie.
În 1995, la 47 de ani de la moartea acestuia, soţia sa, Florica Diamandi, a depus o plângere penală în care a reclamat că soţul ei, Alcibiade Diamandi, a decedat în urma torturilor la care a fost supus. Plângerea penală a fost depusă împotriva lui Zotescu Nicolae, fost căpitan magistrat, procuror militar al Parchetului Militar de pe lângă Tribunalul Militar al Corpului II Armată, şi a lui Dulgheru Mişu, fost inspector general în cadrul Direcţiei Generale a Siguranţei Statului.
Celor doi li se impută faptul că, fără a fi fost documentată vreo învinuire concretă împotriva soţului său, la 21 aprilie 1948 au dispus arestarea acestuia prin mandatul nr. 3073 din 22 februarie 1948, pentru săvârşirea infracţiunii de „uneltire contra siguranţei statului”.
„Pe timpul cercetării cei doi au exercitat presiuni fizice şi psihice asupra soţului său. După ce acesta s-a îmbolnăvit de malarie, personalul medical care deservea locul de deţinere (Arestul Siguranţei din Bucureşti) nu i-a acordat îngrijirea necesară şi tratamentul medical care se impunea, astfel ca la data de 09 iulie 1948 – Alcibiade Diamandi a decedat. Cauza morţii, stabilită de medicul şef, fără autopsierea cadavrului – a fost de infarct miocardic. Diagnosticul a fost stabilit în această manieră şi pentru a se ascunde faptele de rele tratamente aplicate celui arestat”, se arată în plângerea penală.
Astfel, în 1995, Constantin Diamandi, fiul, şi Florica Diamandi, soţia celui decedat, i-au acuzat pe Mişu Dulgheru şi Nicolae Zotescu de moartea tatălui, respectiv soţului. Cei doi au fost acuzaţi de infracţiunile de tratamente neomenoase prevăzută de art. 358 C. pen., lipsire de libertate prevăzută de art. 189 C. pen., abuz în serviciu prevăzută de art. 246 C. pen., cercetare abuzivă prevăzută de art. 266 C. pen., supunere la rele tratamente prevăzută de art. 267 C. pen., represiune nedreaptă prevăzută de art. 268 C. pen. şi omor deosebit de grav prevăzută de art. 176 C. pen.
Sursa: Gîndul